Vi flyttade hit för en månad sen. De sa att det skulle bli bättre här.
Så säger de alltid när de vill nåt. Allt var annorlunda!
Gatorna hade andra namn, vännerna var långt bort. Jag var olycklig.
Jag avskydde det. Tills jag träffade min första vän. Maurice.
Jag kommer aldrig nånsin att få en sån vän igen.
Jag hatar det. Jag ville ha nåt att göra ihop. Du är aldrig hemma.
- Tror du att jag gillar att pendla? - Jag trodde att vi skulle umgås här!
Du slutade jobba. Barnen ser mig som en främling.
- Jag är inget monster. - Det vet jag inte.
- Är jag ett monster? - Var här när du är här!
Hej, jag heter Danya Haye. Välkomna till "Allt om brudar".
Dagens gäst är Lovie. Förlåt, Lonnie. - Var kommer du ifrån?
Fort Lauderdale, men vill till Los Angeles.
Mamma!
Mamma! Ett monster!
Ett monster! Mamma! Ett monster! Ett monster!
- Mamma! Ett monster! - Hur är det?
- Du drömde om ett monster... - Jag var vaken!
- Det var nog mamma som snarkade. - Det är inget skämt. Ett monster!
- Det finns inga monster. - Det slank in under sängen!
Under sängen?
- Under sängen? - Ja.
Nej, pappa!
Usch.
- Inga monster. - Dammråttorna skrämde bort monstret.
- Råttor? - Inga råttor eller monster. Sov nu.
- Får jag ha ficklampan? - Visst. - Kan du hämta den?
- Jag hämtar... ficklampan. - Då så. Lägg dig.
- Monstren är rädda för dig. - Jag vet.
När du inser att de inte finns försvinner de. Det är mycket makt.
Spara på batterierna.
- God natt, älskling. - God natt, mamma och pappa.
- Tror du att han hörde oss? - Ja, det var därför han blev rädd.
- Har du tagit vitaminerna, Eric? - Ja.
- Byt inte bort maten mot kakor i dag. - Det gör jag inte, mamma.
- God morgon. - Hej, mamma.
Jag hoppas att det du såg på tv var värt indragen veckopeng och tv-tid.
- Vi hittade mackan, Brian. - Vilken macka?
Brian Arthur Stevenson, bara du äter mackor med jordnötssmör och lök!
Tror du att du alltid kan ljuga dig ur en knipa?
- Tusan! - Rörmokaren kommer nästa vecka.
- Då kan jag lämna disken åt honom. - Det är vårt drömhus.
Drömhus. Det är vårt drömhus. Det är vårt drömhus.
- Du är dödens. - Jag har inte gjort nåt!
- Som med mackan? - Jag åt en macka, men ingen glass.
- Varför skyller ni alltid på mig? - Nån sparkar upp dörrarna.
- Nån sätter tuggummi under bordet. - Du vet vad som är rätt och fel.
- Visa det! - "Visa det."
- Se det så här: Nu blir det bättre. - Får jag vara hemma från skolan?
- Ångrar du flytten? - Jag hatar stället.
- Du saknar dina vänner. - Det är hemskt.
- Mäklaren har en son i din ålder. - Han är en padda.
- Han verkar trevlig. - Bjud honom på döda flugor.
Din pappa har ätit upp dem.
Brian!
- Min cykel! Du körde över den. - Vems fel är det, Brian?
Glöm det! Jag ställde den där borta.
Ställde jag cykeln där innan jag åkte? Först skjortan, nu det här!
- Jag är sen. - Min cykel, då? Den är förstörd.
Cykla så.
Utegångsförbud i två veckor, ingen tv, ingen veckopeng.
- Det är för tufft. - Jag är inte boven i dramat.
Ska jag straffas för att min cykel är förstörd? Det är orättvist!
Nån ställde cykeln där.
- Slemmade det ner dig? - Nej, det skulle jag märka.
- Gömde det sig i garderoben? - Nej.
Skrivbordet, då? Gjorde det läxan åt dig?
Jag skulle inte ha sagt nåt!
- Ett monster som ligger under sängar. - Ja, ett monster under min säng.
- Det var ett monster. - Hur såg det ut?
- Hej, Kiersten! - Hej.
- Eric. - Paddan. - Varför cyklar du inte?
Pappa körde över cykeln eftersom du ställde den på uppfarten.
Jag ställde in cykeln. Mamma och pappa rör den inte. Då återstår du.
- Jag har inte rört din cykel. - Lägg av. Du ljuger, du får svälta.
- Min lunch! Jag har inte gjort nåt. - Glassen, då? Du tog glass i går.
- Glöm det! Skyll inte på mig. - Det var monstret.
Det finns inga monster.
Vem är Eric? Var är Eric som kastade sin lunch på mig?
Är du Eric? Vill du ha tillbaka den här?
- Bråka med nån i din storlek. - Bigfoot.
Ja, kanske det...
- Gå och sätt dig, annars ska du få! - Du är dödens, Stevenson.
Stevenson! Du ska äta få upp tröjan.
Coleman. Jag är förvånad över att du inte har ätit den än.
Sluta!
- Sluta! Vad är det som försiggår? - Sir.
- Brian knuffade bort mig. - Lägg av!
Stevenson! Du är ny här.
Vi måste pratas vid. På mitt kontor. Du måste lära dig reglerna!
- Lamporna räcker till Yankee Stadium. - Är du redan villkorligt frigiven?
- Vad är det som pågår? - Vill du veta det?
Äckligt. Ditt ansikte förstör kameran.
- Cool! - Rör den inte.
En nattblommande kaktus. Jag vill se om artificiellt solljus påverkar den.
Jag vill få den att blomma på dagtid. Jag dokumenterar allt med bilder.
Vet du vad? Om du monterar kameran uppochner på ett ställe-
- kan du ta massor av bilder och göra en film av dem.
Titta.
- Time lapse-fotografering. Toppen! - Då jobbar vi ihop i projektet.
Glöm det. Jag får göra allt. Hitta nån annan att åka snålskjuts på.
Fundera på det. Du kommer nog att ändra dig.
Du säger att det inte finns några monster, så vi kan väl byta rum?
- Byt rum med mig! - Du sover i Erics rum, han i ditt.
- Du vill bara ha mitt rum. - Nej. Byt rum med mig om du törs!
- Tagga ner. - Byt om du törs.
- Stick! - Jag betalar.
- Hej. - Du måste sova där hela natten.
- Benen måste sticka ut. - Och dörren måste vara stängd.
Sluta, snälla. Ni skrämmer mig.
Det är dags att sova nu, pojkar.
Rör inget i mitt rum.
- God natt, pappa. - God natt!
- Hej, pappa. - Hej, Bri.
Det var snällt av dig att byta rum med Eric. Jag är stolt över dig.
Jag tycker att ni är knäppa när det gäller det här... monstret.
Om du ser monstret... Kan du skaffa en autograf åt mig?
Okej!
Tjejen väntar på sin rumskompis. Hon börjar bli riktigt rädd.
Just det! Rummet ligger på andra våningen.
Det är så mörkt. Plötsligt hör hon där ute:
Dunk, dunk...
Hon vågar sig fram till dörren. Då hörs ljudet igen. Dunk, dunk.
Tjejen står vid dörren och bankandet blir bara högre och högre.
Hon öppnar dörren och skriker.
Kompisen kommer, men yxmannen har huggit av hennes armar och ben.
Hon släpar sig upp med hakan. Dunk, dunk. Dunk, dunk.
- Fenomenalt, va? - Har det hänt?
Jag menar allvar! Min bror Freddie sa att det var en kompis kusins kusin.
- Brian. Brian! Mår du bra? - Två märkliga fenomen i samma hus.
- Ett monster och en stor fegis! - Kvitt eller dubbelt.
- Får jag gå från bordet? - Ja.
Eric ville att du skulle ha den här.
- Hej, mamma. - Hej.
- Mår du bra, Brian? - Jag har aldrig mått bättre.
- Jaha. Varför har du lagt dig 21:15? - Det är skoldag i morgon.
- En mycket viktig dag. - Trevligt. Varför tror jag dig inte?
- Det är mitt nya jag! - Okej.
Jag får träffa ditt nya jag i morgon bitti.
Mamma.
Jag älskar dig.
- Jag älskar dig också. - God natt.
Ja!
Pappa! Ett mons... ter.
Vad sysslar du med? Vilken röra. Vad är det här? Doritos? Jösses.
- Jag ska städa. - Ja! Lägg dig.
Det var ett monster här. Du måste tro mig!
Du brottades med en klädhög. Vad skrattar du åt?
När du har städat här ska du städa garaget också.
- Sen ska du klippa häcken. - Det var inte mitt fel!
God natt.
Bu. Se upp för monstret!
- Jag skriker. - Ja! Då kommer pappa med geväret.
- Jag skriker. - Håll käften!
Toppen.
Vad säger din pappa om han hittar en spya här?
Jag älskar basebollkort! Har, har, vill ha, har, har, vill ha.
Vill ha, vill ha, har, har, har, vill ha!
Fotboll! Han passerar 25-meterslinjen, 50-meterslinjen.
Stevenson, ta bollen!
Ljus! Solen! Solen. Jag måste härifrån.
Aj.
Aj, aj, aj!
Horn. Toppen! Nu kommer ingen att känna igen mig.
- Jag måste lägga mig under sängen. - Nej!
- Vad är det som händer? - Jag måste gå nu. Jag måste.
- Vad händer? - Bacon och ägg. Hur vill du ha äggen?
Du är döende.
Det är solskenet, va?
- Först blir du vanställd, sen dör du. - Nej, det är mesen med röd cape.
Snälla.
Jag måste lägga mig under sängen innan solen går upp helt.
Nej! Du förstörde min cykel. Du har försökt göra livet surt för mig.
Brian.
Snälla.
Jäklar.
Tjena! Jag heter Maurice. Vi ses!
Han passar. Nej, han missar skottet.
Retur. Mark Jackson.
Löjligt. Var är min fjärrkontroll? Jag kan inte se på tv utan den.
Har du sett en bit sandpapper eller en pensel på sistone? Va?
- Det fanns ett monster. - Inga fler?
Ditt rum är monsterfritt. Jag tar tillbaka mitt rum i natt.
Brian! - Eric!
Har ni sett fjärrkontrollen? Det är en viktig match nu.
Jag behöver... fjärrkontrollen.
- Jag har inte tagit den, pappa! - Men var...? - Förbannade hus.
Mamma! Ett monster!
Hej! Varför bytte du rum? Fjanten får en hjärtattack innan han fyller tio.
Jag fattar! När det är mörkt blir dina ögon större.
- När det är ljust blir du kläder. - Lysande!
- Går du i tvåan? - Sexan.
En beläst elev. Tänd ett ljus. Lamporna gör ont.
Nej! Jag har nog med problem utan din hjälp.
Du fick tillbaka fjärrkontrollen. Släck nu.
- Batterierna, då? - Jag åt upp dem!
Jag blir förstoppad av batterier. Kanske senare...
- Min cykel, då? - Du får en ny cykel. Hjälp mig ut!
- Sch. - Jag brinner upp. Det brinner!
Okej. Inga trick, då blir du kläder igen.
Grazie, grabben! Du är ganska smart. Ful men smart.
Vänta. Jag tar den.
Inte snorgott.
Jag har sysslat med det här i över 200 år. Jag har aldrig blivit fångad!
- Hur gammal är du? - Elva. Inte blir man snyggare.
Tjena, snubben! Kom hit. I natt har du tur.
Vad menar du? Du uppfyller mina tre önskningar.
Önskningar?! Önskningar? Önskningar är för bonniga pysslingar.
Jag är ett monster. Ett monster. Monster uppfyller inte önskningar.
- Vad gör monster, då? - Bra fråga. Jag...
har jättekul.
Häpp! Det är magi. Det är det. Men man måste vara en snygging, som jag.
Eller låta en snygging visa hur man gör. Brian Stevenson! Kom ner.
- Jag kan inte. - "Kan inte"? Jag hatar de orden.
"Kan inte." Du kan inte göra mål eller överleva en granatexplosion.
Det kan du inte göra, men du kan ta en tripp till den vilda sidan.
Hur kommer jag tillbaka?
Det som händer där nere är sånt som alla barn fantiserar om.
Föreställ dig en värld som endast består av barn som bara vill ha kul.
- Och busa. - Busa?! Det är vår hederskodex!
Det är vårt blod, det som håller oss vid liv. Det är vårt raison d'être.
- Ser alla ut som du? - Bara de som är snygga.
Inga lärare, inga regler, inga läxor. Inga föräldrar. Hörde de?
Jag sa "inga föräldrar". Det är värt mycket. Släng kläderna var du vill.
Städa inte upp efter dig, strunta i att passa tider.
Se vad du vill på tv. Vill du se "Letterman"? Playboykanalen?
Sätt dit nån som irriterar dig. Vad är det?
Det är äkta anarki till 100 procent!
Bri... Det handlar om frihet.
Frihet att leva sitt liv-
-såsom planetens skapare avsåg.
Det låter toppen!
- Är du redo, polarn? - Maurice. Jag föddes redo!
- Jag behöver en försäkring. - Stopp och belägg. Nej!
Ljus, tändstickor eller nåt festligt, men inga starka lampor. Okej?
Okej! Du får ta med den, men du måste gömma den. Kom nu.
Maurice!
Tjena!
- Var är vi? Ligger inte matsalen här? - Vi är inte i Kansas längre.
Kom. Titta!
Ta en titt på det här. Galet, va?
Wow!
Kom, Brian! Tiden går. Kom igen!
- Snygga horn, Maurice. - Sid!
Jag glömmer aldrig ett ansikte. Det är det andra jag inte minns. Stick!
- Det här är min nya polare. - Hej, jag heter Brian.
Hej, Brian. Brian!
- Vad är trapporna till för? - Bra fråga.
Varenda trappa leder till nån stackares sovrum. Jag ska förklara.
Det är ett ymnighetshorn fullt med rackartyg. - Kom hit.
Vad är det? Stick!
Jag ska visa dig runt. Och nu rakt.
- Gör det inte! - Jag måste. Farväl, grymma värld!
- Gomer. Brian. - Brian. Gomer. - Maurice vänner är mina vänner.
Du kommer att älska stället! Det magiska ordet. Jag har glömt det!
- Tänk, tänk! - Just det!
Kom, polarn!
Strike! - Rock'n'roll!
Dansa med mig, baby.
Häftigt, va?
- Frispel! - Vad gör du? Du tiltar spelet.
Hör du, killen. Öppna ögonen.
Här finns det inget som heter tilt.
Mitt favoritställe.
Här finns allt man är sugen på. Alla smaker man har smakat.
Man ser inga föräldrar som säger åt en vad man inte får äta. Eller hur?
Za! Jag älskar za. Tårta. Jag är salig.
Knyt ihop skosnörena. - De vill prata med dig.
Bråka inte.
Titta! Nån har tappat ett mynt. - Jag ska hjälpa dig.
Hej, Maurice! Vem är fjanten?
Lägg av. Han räddade mig från att bli solbränd, så jag visar honom runt.
Svåra fall. Du har en snorunge i Cleveland, en satunge i Atlanta.
Och en tönt i Boston. - Sa nollan där.
- Jävlas ordentligt! Visa hur man gör. - Det ska jag.
Vänta. Finns det en flygplats här?
Brian! Ser de där dönickarna ut att kunna flyga plan? Det är magi.
Häftigt, va? Här är avstånd som tid.
Och tid är som... polyester.
Förlåt, polarn.
- Vänta nu. Det här är nån annans hus. - Nähä?
Var parkerade du polisbilen, Dick Tracy?
Tagga ner. Du är snabb, har bra instinkt, men det är lite primitivt.
Inte nu.
Visst är han söt? Han drömmer nog om hundvalpar och basebollspelare.
- Ja. - Ja... Inte länge till.
Gult.
Blått.
Choklad.
Inte för högt upp. Alltid på vita ytor.
Vi ägnar oss helhjärtat åt att jävlas med alla barn i hela landet, Bri.
Inte illa. Tack vare oss blir barn inlåsta på rummet-
- bröder hatar sina systrar och barn blir skickade till läger.
Jag älskar det! Jag lever.
Jag vill kolla en person.
Du är bara för bra!
Det stinker!
Titta på Ronnie Coleman. Med sin nallebjörn och tumme. Oförglömligt.
- Vad är det här? - Ronnies macka!
- Vad är det? - Tonfisk.
Kattmat.
- Och lite tonfisk. Gratinera i ugnen. - Slå in den fint.
Okej. Så där. Vänd på den. Ingen kommer att märka nåt.
Vad är det? Äppeljuice? Vad ska du göra?
Ska du dricka upp den? Maurice! Vad äckligt.
Varför gjorde du så där?
Det är hälsosamt. Vad gör du?
Toppen, Maurice!
Bra jobbat.
Ja!
- Vad har du ätit i dag? - Ronnie kommer att bli pissförbannad.
Det känns som om jag har haft semester i en vecka!
- Nej. Pappa går upp om tio minuter. - Då går solen upp om fem minuter.
Okej, polarn. Ingen får gå upp dit utan...
skydd. UV-strålarna är ganska farliga, vet du.
- Tack. - Besökstiden är slut.
Om du inte vill få horn måste vi dra.
Du kommer väl att skylla det här på din syster, va?
Jag är oskyldig! Jag svär.
- Vem var det?! - Vet inte.
- Peter! - Är det för att jag jobbar?
- Dockhår växer inte ut igen. - Varför rakade ni katten?
- Vill du gå i militärskola? - God morgon, mr Stevenson!
Flytta på dig.
- Solglasögon? - Det blev sent.
- Jobbade du med skolprojektet? - Nej, inte direkt.
- Mitt projekt är klart. - Toppen!
- Vem har hällt piss i min dricka? - Ja!
- Han spottade ut piss på rektorn.
Maurice!
Nu har jag dig allt. Obegränsat, fix och färdigt!
- Va? - Vad tror du?
Jag är bra, men du rör dig redan genom skuggorna.
- Nej. - Jo.
- Du drog igenom mig. - Lägg av. Okej.
Tro inte på mig, men du ska veta:
Det var lättare att dra igenom dig i natt än i går.
Varför gjorde du så där, Maurice?
Snygg häck.
Och bra på twister.
Inte ens mamma får se mig i kalsonger!
- Bri. Har du inga kex i ditt liv? - "Kex"? Vilken sorts kex?
Mademoiselles. Flammor, bruttor, brallisar, brudar, tjejer.
Tjejer! Har du ingen annan i ditt liv än din mamma?
Din raring skällde.
Jaha... Hur är den här Kiersten? Jag föredrar ju vårtor, jag.
Va? Hallå! Jag snackar med dig.
Hon är häftig, men... hon är tjej.
- Smart, kan allt, räcker upp handen. - Gör alltid läxan?
- Precis. - Jag förvånar mig själv. Det är dags!
Lägg av. Hon gillar mig! Jag trodde att hon hatade mig.
Varför hata dig? Du är bara ful. Det här är mina vänner:
Barbie och Midge. De står mig nära.
Jag har inga vänner här, förutom du.
Jag trodde inte att nån brydde sig, särskilt inte Kiersten.
Alla bryr sig, men visar det på olika sätt.
Vissa ger mer än andra.
- Varsågod. - Tack. Den ska jag behålla.
Titta på hennes blädderbok. Häftigt.
Det var min idé.
Människans bästa vän, hans högra hand.
- Jag drar och skickar pengar till er. - Det blir ingen skillnad.
- Du vill bara ha mina pengar. - Nej, men det är allt jag får.
- Jag har ont i huvudet. - Okej. Jag ska sluta gräla!
Utan grälen har vi inget kvar.
Brian.
Brian? Kan jag få ficklampan?
Det är Snik!
Arnie, Arnie...
Arnie. Vet du...
Boy får vad han vill. När han ber dig om en tjänst är det en komplimang.
- Jag försökte! Du måste tro mig. - Jaså, försökte du?
- Du ansträngde dig inte! - Jag har ont i knäna.
Det är inte allt som kommer att göra ont. Jag trycker in tummen i ögat!
Nu sticker jag fingret i mungipan och drar. Kul, va?
Va?
Du är rädd för mig, va? Det gillar jag.
Det älskar jag, men vet du vad jag gillar ännu mer?
Jag gillar att ta mina två stora svarta handskbeklädda händer-
-och slita av ditt huvud med dem!
Boy får vad han vill!
Kom ihåg! Boy får alltid vad han vill. Glöm aldrig det!
Aldrig nånsin!
- Varför stökade du till? - Det finns en regel:
Man ska aldrig, aldrig, aldrig...
- bli känslomässigt engagerad. - Maurice. Hon börjar gilla mig.
Det ska bli kul att träffa henne.
Kom och titta. Du lär älska det.
Titta!
Hur spelar man?
Kom. Det är lätt. Jag ska visa dig.
Vi hämtar skiten, slår sönder den och ställer tillbaka!
Vi slår sönder disk, du får smisk. Nu spelar vi!
- Nej! - Håll ut!
- Han är ny, han är med mig. - Maurice!
Ingen får nånsin komma så här nära Boys trappa!
Du får aldrig gå nära Boys trappa!
- En fluga? - Nej!
- Jag kan bryta nacken på honom. - Vi släpper honom.
Snik. Döingar är begränsade. Boy vill nog inte ha nåt trasigt.
- Det är ditt ansvar. - Nej! Det är ditt ansvar, Maurice.
- Om du sjabblar släpper jag ner dig! - Det är rättvist. - Vi drar, polarn.
Aj, min rygg.
- Vem var det, Maurice? - Snik?
Bara snack. Han är stor i käften. Han har blivit så grinig.
Håll dig borta från Snik och trappan. Okej?
Nu drar vi. - Du ser ut som en docka.
Han var borta. Jag vet inte om fönstret var öppet.
Han kanske gick ut för att röka en cigarett.
Klockan fyra?
Ja, du var jätteduktig.
Jaha... Mr Stevenson. Tack för att ni kom. Kom in.
Det är dags för Kierstens föredrag. - Är du redo, Kiersten?
Titta!
- Underbart. Har du rapporten? - Ja!
- Trodde jag... - Maurice.
- Min hund har tuggat på den. - Du har ju ingen hund!
Sluta.
Hej, Bri! Ingen fara.
- Lampor? Är det personligt? - Ja, du!
Jag är ju din enda vän. Aj!
Du var min enda vän. Du sabbade Kierstens läxa.
- Vad har jag gjort? - Tuggat på det! Hon fick noll poäng.
Brian! Jag var hungrig.
Jag råkade vara sugen på en uppsats om en nattblommande kaktus.
- Jag fick världens halsbränna av den. - Jag bad dig att inte göra det.
Brian. Jag råkar ha...
- Du gillar henne, va? - Nej.
- Jo! - Nej.
- Brian har en flickvän. - Nej!
Brian har en flickvän! Hjälper det om jag ber om ursäkt?
Gå tillbaka till underjorden och lämna oss i fred!
- Pappa. Vad är det? - Följ med mig ner.
Vi vill prata med dig och Eric.
- Vill du åka med? - Visst, pappa.
Vi vill prata med er båda, för...
Mamma och jag har bestämt nåt som påverkar oss alla.
- Ni är gamla nog att förstå. - Vi har bestämt att vi inte...
- ska bo ihop. - En affärsresa?
- Nej, inte direkt. - Fattar du inte? De ska skilja sig.
- Nej, Brian. Vi ska inte skilja oss. - Visst.
Vi behöver reda ut lite saker och det är bättre om vi...
- Vi separerar på prov. - Det gör man innan man skiljer sig.
- Vi ska inte skilja oss! - Så pappa stannar? Bra.
- Hör på. Jag måste bo i stan ett tag. - Nej, du behöver inte åka!
Jo.
- Jag ringer varje dag. - Jag ska vara snäll!
Bo inte i stan. Jag ska bli snällare. Brian också. Han lovar. - Eller hur?
Eric. Det är inte ditt fel. Det är inte Brians fel. Det är ingens fel.
Det är ingens fel.
- Känns det okej, Brian? - Ja, jättebra.
- Jag hörde allt. - Det suger, va?
Ja, det är inget vidare.
- Jag hatar dem. - Nej. Du har åtminstone en familj.
Tro det eller ej... Du är min enda riktiga vän.
Varför tror du att jag är här? Jag skulle kunna beskylla dig för mord.
- Följ med ner. Då blir du gladare. - Jag känner inte för att vara glad.
Bri! Busstreck, godis, spel!
Det tar bort smärtan. Kom nu. Vi kan besöka Kiersten. Ge henne blommor.
Jag vet! Vi skruvar ur alla skruvar i Ronnie Colemans möbler.
Det går fort. Det är bra för benstommen. Jag lovar och svär! Kom.
- Okej. - Schyst!
- Går det bra? - Var är festen? - Nattlampan hos Grossman är trasig.
Släpp fram oss! Ursäkta mig. - Kom, polarn.
Kom, polarn!
Vi är här.
Det här är mina vänner: Sherry, Debbie, Pumpkin, Bernie.
Toppen. Nu kör vi. Det är så kul. Skräm skiten ur henne, Bri!
Få henne att bajsa i blöjan, få henne att skita ner sängen.
- Gör det. - Hon är bara en liten bebis, Maurice.
Det är vår plikt. Det är karaktärsdanande. Skräm henne!
Kolla. - Kom igen.
- Skräm henne. - Bu.
- "Bu"? Är du tandfen, eller?
Sluta!
Lägg av!
- Spänn av, Brian. - Det här är grymt.
Brian!
Todd! Gick det bra?
Brian!
Jag krymper.
Nåt är fel.
- Hur tar barnen det? - Bra. Eric är i skolan, Brian hemma.
Han sågar av benen på alla sängar.
Jag antar... att varje barn har sitt eget sätt att hantera det.
Hellre det än yxmördare om tio år.
Vänta lite. Jag kan...
Vi hade honom nästan. Han var på väg att bli en av oss!
- Han känner till våra hemligheter. - Vet du vad? Vi lämnar honom i fred.
Du fattar inte, Maurice. Boy känner sig ensam. Han ville leka med honom.
- Han kan väl leka med sig själv? - "Leka med sig själv"?
Gör mig inte upprörd. Du vet vad som händer då. Okej. Jag är upprörd.
- Vad var det? - Det händer när jag blir upprörd.
Vet du vad? Jag gillar inte dig. Du är en riktig lustigkurre.
Lös gåtan: Vad händer när Boy inte får som han vill?
- Man blir kanske påpucklad. - Pucklad? Är jag pucklad?
Nej, jag tar tillbaka.
Du tar hit ett barn och avslöjar våra hemligheter. Jag ska fixa honom.
Mamma!
Brian. Vakna!
- Eric är borta. Vet du var han är? - Borta?!
- Berätta vad du vet. - Är han inte på sitt rum?
Inte skulle han väl åka till pappa?
Han kanske är hemma hos Todd.
Du måste vara vaken, paddan.
- Försvinn! - Jag behöver dig och ficklampor.
- Lämna mig i fred! Du är en av dem. - Todd. De har tagit Eric.
- Vilka har tagit Eric? - Monstren. De har kidnappat honom.
De små monstren.
- Hej. - Brian! Vad är det?
Du lär inte tro mig, men jag behöver din hjälp till mitt projekt.
Det är allvar! Jag behöver nyckeln till förrådet. Jag behöver lampor.
Lägg av. Det trotsar vetenskapens regler.
Tror du mig inte? Titta här.
- Herrejävlar! - Häpnadsväckande!
ENDAST LÄRARE
- Jag hoppas att den funkar. - Nu tar vi dem! En rejäl bössa.
Du är duktig. Varför får du dåligt betyg?
Nu går vi.
- Vad gör du? - Ställer in alarmet på soluppgången.
Vi har tre till fem minuter på oss. Är vi inte uppe före soluppgången...
- blir vi monster. - Monster?!
- Så vi kanske inte klarar oss? - Risken finns.
Jag vet var Eric är. Jag måste hämta honom. Är du med?
- Ja! Eric är min bästa vän. - Kom.
Vänta. Vart ska ni? Jag följer med, i vetenskapens namn.
Okej. Nu kör vi.
- Vi går tillsammans. Håll i er. Redo? - Ja.
En parallell dimension.
Min ryggsäck.
Lampor!
Kom.
Huvudtrappan leder till Boys rum.
- Vem är Boy? - Han som bestämmer här.
Följ mig. Jag hittar.
Var försiktiga. Det är långt till marken.
Brian Stevenson. Ett riktigt underbarn.
- Trevligt att träffas. - Var är Eric?
Du har tagit med dig kamrater. Är de också snabba? Det verkar inte så.
Ge mig min bror!
Brian...
Men inte hälsar man väl så? Vi är ju så lika.
Om du stannar får du bestämma över dig själv...
och kanske över den här världen. Du kanske blir den som har makten.
Bestämmanderätten. Inte dina föräldrar, inte dina lärare.
Du.
Brian... Det är väl det du vill?
Jag vill ha Eric! Nu!
Brian.
Varför är du så grym?
Du är en väldigt unik individ, Brian.
Dina bedrifter saknar motstycke här.
Det var länge sen nån av oss blev fångad.
- Och flera gånger. - Det är slutsnackat. Hit med ungen!
- Var är han? Visa honom. - Låt gå.
Ta en titt bakom ridå nummer ett.
Brian?
Brian.
Vi köpslår.
Jag vill ha din intelligens och charm, inte din kamrats-
-eller din nya flickväns.
Jag släpper dem båda två... och din bror...
- om du stannar och blir min vän. - Jag köpslår inte!
Låt gå.
Eric!
Släpp honom nu! Du har tio sekunder på dig. Tio, nio, åtta...
Var förnuftig. Varför förlora fem liv när du kan få fyra?
Snart är ni monster, då kan vi leka!
Sju, sex...
fem, fyra...
- Nu skjuter vi, Brian! - Tre. Släpp Eric!
Två, ett!
Hej. Letar du efter din bror? Vi har honom!
- Nej! - Jag hoppades på att bli din vän.
- Men du spelar oschyst. - Jag har inte ens börjat.
- Släpp! - Snik. För Brian till hans rum.
Hej då, Brian.
- Brian! Det är du. - Todd. Är Eric här?
- Nix. - Kiersten.
- Maurice. Vad har hänt? - Vad som har hänt?
- Tur för honom att han missade. - Känner du honom? Han är ett monster.
- Det här är Maurice. - Ett monster? Jag har en idé.
Vi kan generera ljus med blyertspennor och en telefon.
- Jag är påven. - Det blir som en båglampa.
- Klart. - Todd vevar. Brian håller i pennorna.
Jag skjuter smutstvätten under dörren.
- Fortare, Todd! - Veva, veva, veva!
Fortare!
- Fortare! - Jag försöker.
Todd!
Ljus!
Öppna dörren.
- Släpp ut oss, Maurice. - Hur öppnar man ett kombinationslås?
Jag skojade! Ligg inte bara där, vi måste jobba.
- Vart ska du? - Jag ska hämta mer eldkraft.
Nu går vi!
Nu kör vi. Kom igen!
Ronnie...
Vi behöver sollamporna.
Nu!
Natti natti, Boy!
Alarmet! Vi måste sticka. Eric är här. Kom igen!
Du ska allt få. Jag måste samla mig. Samla mig!
- Kolla där. - Okej.
- Den är tom. - Brian. Brian.
- Hjälp mig att öppna lådan. - Det går inte.
En vev.
Eric!
Nu sticker vi!
Fan också!
- Tiden? - En minut.
- Coleman. Kan du spöa honom? - Nej!
Det finns ingen utväg!
Oj.
Vem är han?
Snik!
Behöver du eld?
Nu går vi hem!
Snik är död! Ja!
Brian.
- Vänta. Sätt er ner. - Va?
Sätt er. Det är...
Det är för sent.
- Vad menar du? - Vi har dissekerat vår sista groda.
Vi är fast. Vi är monster.
- Det klarar jag. - Ja...
Men inte jag.
Kom med mig.
- Vart ska du? - Västerut!
Vänta, Brian!
Skynda er!
- Solen har gått upp i St. Louis. - Nej!
- Phoenix! - Var ligger Phoenix? - Ditåt.
Kom!
- Jag antar att solen har gått upp. - Försök i Kalifornien!
- Skynda er! - Nu åker vi hem.
Dags att åka hem.
Jag åker hem!
Vi åker hem!
- Kom! - Ashäftigt.
Kom igen!
Var försiktig.
Förlåt.
Tja...
Din tur.
- Jag önskar att jag kunde stanna. - Du skulle bli en hjälte här.
- Armen förvandlades till kläder. - Oroa dig inte. Det går över.
Inget är permanent så länge du inte blir fast här.
Du måste väl gå nu, för du ska ju gifta dig snart.
- Med vem? - Rödtoppen.
Kiersten. Nej. Vi är bara vänner.
Vänner. Ja...
- Det är väl det allt handlar om, va? - Ja.
Jag antar det.
Vet du vad?
Du är den bästa vännen jag nånsin har haft.
Du är den fulaste vännen jag har haft. Du hör hemma där uppe. Kom.
Jag kommer att sakna dig, Maurice.
Kom, Brian! Solen går upp. Jag vägrar springa till Hawaii.
Vänta...
- Nej. - Ta det lugnt.
Jag kan fixa en ny. Hur ska du annars komma ihåg mig?
Kom, Brian!
Hej då, Maurice.
Kom ihåg. Där det finns en säng, finns det en möjlighet.
Ja!
Kom, Brian!
- Hallå. - Jag har hittat Eric.
- Brian har hittat Eric. - Mår ni bra? - De mår bra.
- Säg att jag är här. - Pappa är här. Vi hämtar er.
- Var är ni? - Malibu.
- I Massachusetts? - Var ligger det? - I Kalifornien.
- Kalifornien? Vad gör ni där? - Det är en lång historia.